![Kako da mi dete preživi Srbiju? Kako da mi dete preživi Srbiju?](/images/13b8a941e1737486c87285910e30071d/300x175_srbija_zastava_021_960.jpg)
Potajno nadanje da urgentna pomoć, ipak, možda ne spava
Temperature u gradu su blago rečeno kataklizmične.
![Potajno nadanje da urgentna pomoć, ipak, možda ne spava Potajno nadanje da urgentna pomoć, ipak, možda ne spava](https://www.021.rs//images/7ec2fec93c9f8a1231fa3caa6884803d/hathor_hitna.jpg)
Foto: 021.rs (ilustracija)
Saobraćaj je takav da svakodnevno obori poprilično veliki broj ljudi, a svedoci smo i utapanja, spasavanja iz Dunava, padova sa tvrđave i ko zna čega još - ono što je sigurno je da đavo ne spava i odlično se zabavlja.
Međutim, slika spomenutog spavanja i našeg zdravstvenog sistema je blesavo lako zamisliva – onaj mim gde gospođa spava na nekom vidi-se-iz-aviona državnom poslu u kombinaciji sa onim telefonom koji unedogled zvoni kad zoveš jer ti je bitno a na njega se niko ne javlja ceo dan, to je prosto to.
Ja se samo, često, onako intimno nadam da bar urgentna pomoć ipak, možda, ne spava. Urgentno, ovako laički, zamišljam kao mesto koje jedino može da preskoči protokole, krutu birokratiju, zanemari mrtvo slovo na papiru i pomogne čoveku da to i sam ne postane. I sad ide ono: A da li je zaista tako?
Hitnu pomoć sam zvala u životu dvaput. Prvi put kada je tata doživeo infarkt, a pomoć je toliko bila hitna da su do adrese stigli nakon 25 minuta iako se sama zgrada hitne pomoći nalazila na 10tak minuta lagane šetnje sa usputnim gledanjem u izloge i zastajkivanjem.
Došli su bez ičega - torbica doktorke bila je prazna, nosila nisu poneli, a čoveka sa infarktom koji leži na zemlji zamolili da se pridigne ako mu, ono, baš nije neka velika frka i da siđe dole do vozila, peške, s drugog sprata.
Pošto smo tada živeli u jednom manjem mestu, protokol je bio jasan - pošto mi kod nas u službi hitne nemamo praktično ništa pa ni dobru volju – pacijent se, po protokolu, šalje u bolnicu kojoj po administrativnoj i tako-nam-dunulo liniji pripada udaljenu 45km umesto u ovu najbližu na 9km jer mi ne smemo drugačije gospođo, takva su pravila.
Umro je u vozilu, neki baš ko za inat 15ti kilometar od onog drugog sprata bez lifta s kog je sišao sam.
Drugi put sam hitnu zvala kad mi je mama pala, udarila se i nakratko izgubila svest. Iako je urgentni centar, ovde u gradu, poprilično daleko u odnosu na onu hitnu iz prve priče, stigli su za nepunih sedam minuta. Poneli su sa sobom sve što se poneti može, uradili sve što su mogli i brzinski nas spakovali vešto u vozilo kao što oni italijani sa tiktoka spakuju sendvič u veliki papir – ne izgleda bog zna šta ali znaš da će da valja.
Za nepuna dva sata odrađeni su svi mogući pregledi za koje bi u onoj varošici iz prve priče čekali 2 večnosti i još malo. Vratili su mamu cakum pakum, na peti sprat, sa liftom, da živi još dugo.
I ove dve priče mi ne izlaze iz glave, posebno nakon što sam umirući od znateželje saznala da se u onoj varošici protokol i dalje primenjuje po istom principu - praktičnost, viša sila, cilj da se nekom spasi život tamo (a verujem i u mnogim mestima) izgleda ne postoje van okvira normi i protokola skrojenih ko zna kada, u ko zna kakvim uslovima i od ko zna kakve ruke.
Da ne grešim dušu - možda usporedba veće s manjom sredinom po pitanju krutosti protokola nema blage veze ali me misao da mi je ovaj pretekli roditelj pao tamo gde se na poziv kreće posle popušene cigare i usputne ćaske i šalje što dalje da se ne vrati – plaši i užasava više nego išta.
I ne mogu da se otrgnem utisku da život u gradu ako zbog nečeg vredi možda vredi zbog toga – možda mi se sestra na pedijatriji ne javlja tri dana zaredom, ali misao da za tri minuta mogu da se nađem u bolnici u koju, da sam dalje, ne bih stigla na vreme me s jedne strane čini mirno a s druge zgražava. Misao da urgentno negde dođe u punoj opremi, a negde s lepezom u torbici – isto tako.
I možda greškom vezujem ove prakse za veličinu sredine u kojoj su - možda se protokoli preskaču u glavama a ne kilometrima, možda je radna etika i zakletva kategorija koja ne zna ni za lift ni za izlog pored kog se zastane, možda se ono spavanje na radnom mestu dešava jer omamljuje i gradski "white noise" i varoški cvrkut ptica i možda je samo stvar slučaja, sreće i đavoljeg spavanja i ne spavanja.
A možda nam zdravstveni sistem baš onako prilično ne valja i samo mi končić sreće koji sam imala drži nadu da ne padne sa četvrtog bez lifta i razbije se u paramparčad.
NAJČITANIJE U POSLEDNJIH 72H
Ostalo iz kategorije Info - Mišljenja i intervjui
Ovo je priča o mamikama i "maminim prvacima"
05.09.2024.•
17
Danima gledamo objave na internetu pretrpane đacima, a najviše prvacima.
Vučić bliže Parizu, Moskva izgleda daleko
02.09.2024.•
15
Srbija se ovih dana našla u centru političke pažnje cele Evrope, a i drugi obližnji regioni su pažljivo pratili posetu francuskog predsednika Emanuela Makrona Beogradu.
Kurska ofanziva: Ravnoteža straha ili primat nuklearnog oružja
28.08.2024.•
8
Naš sugrađanin Jan Klinko, dobronamerni 70-godišnji nuklearni inženjer koji je ceo radni vek proveo u "Elektrovojvodini", ovih dana je zabrinut i zamišljen.
Misteriozni "Projekat 2025": O čemu je, u stvari, reč?
24.08.2024.•
3
Ekstremistički republikanski političari i imenovani funkcioneri prednjače u podršci "Projektu 2025", ali obe velike stranke podržavaju izgradnju ratne ekonomije.
Pravo na gaženje građana
17.08.2024.•
1
"Vlast nam je i do sada pružala primere nekažnjenog divljanja u saobraćaju ali to je bilo rezervisano samo za pripadnike 'elite'".
Špijuni poslati kući - novi materijal za Holivud
06.08.2024.•
1
Prošle nedelje obavljena je najveća razmena zatvorenika između SAD i Rusije od hladnoratovskog periodu.
Litijum, to sam ja
05.08.2024.•
17
Predsednik se obratio pobunjenim građanima – kaže da ih svi lažu.
"Elita" sa Dedinja: Ana je u vili i tu ostaje
30.07.2024.•
14
"Cenu svih takvih kombinacija plaćaju u krajnjoj liniji građani Srbije."
Milica Agendica: Glupost kao patriotska dužnost
24.07.2024.•
20
Mi smo u principu navikli da na mestima ministara viđamo svašta i svakog.
Ko nema za klimu, neka se porađa u decembru
18.07.2024.•
16
Svi koji su imali tu radost da ovih dana izađu napolje u zaista bilo koje doba dana ili noći bili su svedoci upravo toga - ne može se disati.
Kako da mi dete preživi Srbiju?
28.06.2024.•
19
"U stalnom raskoraku kako vaspitavati decu: onako kako ja mislim da je ispravno ili onako kako će da preživi Srbiju", rečenica je koju sam pročitala negde na internetu.
Poslednja odbrana Piksijeva
28.06.2024.•
24
Kada masa napada nekoga, imam prirodnu potrebu da pokušam da odbranim napadnutog, a pogotovo kada nekog napada ekipa iz Informera i ostalih "novinskih" redakcija.
Žižek: Bauk neofašizma kruži Evropom
25.06.2024.•
9
Izbori za Evropski parlament doneli su iznenađenje – desilo se baš ono što su svi očekivali.
Zveckanje nuklearnim naoružanjem
25.06.2024.•
3
Nijedna od sukobljenih strana na istoku Evrope nije zadovoljna do sada postignutim na ratištu, a na svetskoj političkoj sceni sve češće se uočavaju naznake spremnosti za upotrebu nuklearnog oružja.
Šoping mol za manju bol
21.06.2024.•
7
Opšte je poznato da tržni centri štapom i kanapom smišljaju nedelje nečega kako bi privukli što više novih i drugačijih posetilaca.
U slavu Štranda
18.06.2024.•
18
Obale su mesta na kojima su nastajali gradovi. Danas su obale mesta ka kojima ljudi migriraju tokom leta. Istovremeno, na tom početku kopna zatvara se krug - tamo gde se gradio, tamo se i ruši grad.
Čega se stidite?
07.06.2024.•
56
Gledam tako snimak te dece koja beže iz Master centra u nedelju napuštajući improvizovani SNS call centar.
Čovečanstvo protiv žrtava
31.05.2024.•
4
Isprovociran nastavkom saradnje Diora sa Depom i novim videom gde Džoni šmekerski i u svom maniru najavljuje dolazak Diora na tiktok, jedan tviteraš napisao sledeće:
Napredne laži "pristojne Srbije"
25.05.2024.•
23
Po naprednjačkoj logici, ako veći deo sveta nije prihvatio Rezoluciju o genocidu u Srebrenici, onda veći deo Srbije nije prihvatio ni Vučića, ni vlast naprednjaka.
Komentari 10
Нисам ја
Неки вани, а неки ка небу
Остала је само фукара и раја
И ми с њима, на бијеломе 'лебу.
Ljilja
Neko
Komentari čitalaca na objavljene vesti nisu stavovi redakcije portala 021 i predstavljaju privatno mišljenje anonimnog autora.
Redakcija 021 zadržava pravo izbora i modifikacije pristiglih komentara i nema nikakvu obavezu obrazlaganja svojih odluka.
Ukoliko je vaše mišljenje napisano bez gramatičkih i pravopisnih grešaka imaće veće šanse da bude objavljeno. Komentare pisane velikim slovima u većini slučajeva ne objavljujemo.
Pisanje komentara je ograničeno na 1.500 karaktera.
Napiši komentar